Tekstet af BRUNO, August 2013
I de senere år har det Arktiske område været udsat for en biologisk katastrofe. De store rensdyrflokke der bare for nogle få år siden talte millioner, er næsten alle forsvundet.
Regeringen bad om at få udarbejdet en rapport der videnskabeligt kunne retfærdiggøre udryddelsen af den mistænkte synder. Et dyr kendt fra historier, myter og sagn som en glubsk dræber. En ulve-race ved navn Canis Lupus.
På grund af de ekstreme besværligheder det indebærer, har ingen videnskabsmand faktisk set ulven angribe eller dræbe rensdyrene. Så hovedopgaven med 'Project Lupine', var at én rejste til Arktis for at finde en ulveflok og observere deres adfærd i detaljer.
Jeg greb bare chancen for at tage af sted -
- uden rigtigt at tænke over det.
Fordi det var en gammel naiv barndomsdrøm.
At tage ud i vildmarken -
- og se om jeg kunne klare mig overfor alle de farlige ting der lurer derude.
Og finde dyret i mig selv som jeg håbede var gemt i mig.
Jeg tænkte at hvis jeg gjorde det ville jeg blive et bedre menneske -
- med en styrke og mod som jeg ikke kendte til.
Det var det først på tredje dagen af rejsen mod nord -
- at realiteten af hvad jeg havde gang i, begyndte at sive ind i mine knogler -
- og blev til en stor klump i maven.
Og så nåede jeg endelig endestationen, Nootsack.
Hovedparten af forsyningerne, afdelingen havde sendt med, sinkede mig -
- fordi ikke nok med at jeg skulle transportere mig selv, men også alle de ting -
endnu 500 km ind i vildmarken.
Så, du vil godt længere nord på?
Der vrimler det med 'dem'.
Men du vil ikke derop, knægt.
Du har ingenting at spise, nu.
Der er kun is og sne og træer...
Du vil være det eneste kød der.
De vil jage dig, knægt.
De vil flå dig bare for sjov skyld.
Jeg havde hørt nogle af historierne om Arktis.
Skøre pelsjægere, diamant-tand Gertie, is-orm drinks og alt det.
Så jeg var forberedt på lidt af hvert.
Du fandt saxofonen. Det vidste jeg du ville.
Charlie...
Det er meget bedre, meget bedre, Francis, bare bliv ved.
Det eneste fly i Nootsack tilhørte en deltids bush-pilot -
- spiller og fast ejendoms matador ved navn Rosie Little.
Imens vi talte forretning, præsenterede han mig for en drink han havde opfundet.
Lokalt kendt som, Moose Juice.
Den bestod af halvt Moose Brand beer og halvt ethyl alkohol.
Før jeg havde set mig om, var min gamle flyskræk fordampet -
- og jeg brugte resten af mine penge på 24 kasser øl.
Vi er stadig for tunge, Tyler.
Hold fast!
... Nelly!
Kom nu, der skal noget mere ud. De store tunge, Tyler.
Jeg havde virkelig ingen idé om hvad af afdelingens udstyr -
- vi forærede til Nootsack beboere.
Den store trækasse der. Ud med den. Kom nu. Den skal du ikke bruge.
Men ved tredje forsøg på at lette, var det sikkert mange ting, jeg ku' få brug for.
Jeg prøvede ikke at tænke på det. Faktisk prøvede jeg, slet ikke at tænke.
Denne gang lykkes det. Det kan jeg mærke.
Med stadig lukkede øjne, gik det op for mig at jeg stadig var i live.
Men det var bare begyndelsen.
Det er mærkeligt at jeg hele tiden kommer til at tænke på afskedsfesten.
Alle de skåltaler af Dr. Spivey og Dr. Showwalter.
Og alle sang gamle Johnny Horton sange.
Og kagen med alt kokos frosten, og en plastik snesko på.
Men, så. Hvorfor mig?
Måske er det hele en fejltagelse.
Måske er mit navn på en eller anden måde, havnet på den forkerte side.
Det kan være en stavefejl, eller også spildte en eller anden kaffe -
- og flyttede på et par sider, og der var jeg.
Jeg kan ikke fortsætte. Det er selvmord.
Men jeg kan heller ikke vende om, nu. Jeg ville blive helt til grin.
Jeg ville ikke holde 6 timer dernede. For ikke at tale om 6 måneder.
Øh...
Hvordan gør du...?
Det skal du ikke tænke på.
Jeg føler mig frem igennem de her bjerge i blinde, hele tiden.
Sig mig en ting, Tyler...
Hvad er der i dalen ved Blackstone?
Hvad er det? Mangan?
Det kan ikke være olie.
Er det guld?
Det er lidt svært at forklare.
Du er ikke dum, Tyler. Holder kortene tæt.
Vi er alle guldgravere heroppe, ikke, Tyler?
Kradser efter den dér lille revne i jorden -
- så vi aldrig skal kradse igen.
Nu skal du høre en lille hemmelighed, Tyler.
Guldet er ikke i jorden.
Du finder ingen guld heroppe.
Det rigtige guld er syd for 60.
Siddende i deres stuer, klisteret til skærmen, og keder sig ihjel.
Keder sig ihjel, Tyler!
Hvad var det?
Hvor herre bevares!
Lort!
Hvad er der galt? Tag styrepinden.
Hvad er der galt?
Kedsomhed, Tyler.
Kedsomhed, det er hvad der er galt.
Og hvordan overvinder man kedsomhed, Tyler?
Med eventyr.
Eventyr, Tyler.
Hvad skal du? Rosie!
Rosie, hvad skal du? Jeg kan ikke flyve. Hvad gør jeg?
Ram den opadgående vind der, Tyler. Det er det.
Lige i midten, godt.
Tyler, rolig, rolig, rolig!
Træk bagud den anden vej! Drej det den anden vej! Hvad?
Tyler, bagud, Tyler! Tyler!
Rolig! Tyler!
Den anden vej. Sådan.
Sådan. Godt, Tyler.
Sådan. Du lære hurtigt.
Rosie, det er hundekoldt.
Hold dig i gang, Tyler. Du må holde dig i gang.
Det skal nok holde. Man skal være forsigtig med nogle af tingene.
Pas på tæerne!
Fart, fart er vigtigt, Tyler.
Specielt når man ikke ved hvor meget brændstof man har.
Hvis du har nogle sidste beskeder til verden, Tyler, så skal du give mig dem nu.
Det var lusket, Tyler. Meget lusket.
Vent, Rosie! Rosie!
Rosie, Hvad?
Hey?
Du husker min position, ikke?
Klart. Jeg kommer forbi til en drink en dag, ok?
Rosie! Rosie!
Hvad?
Hvad er min position? Det vil jeg også gerne vide, Tyler.
Jeg håber bare at jeg kan finde vej hjem.
Held og lykke, Tyler.
Jah.
…interessant.
Hvad mon mulighederne er her?
Mulighederne...
er mange.
Jeg må tænke mig godt om, være objektiv og...
planlægge det hele, før jeg gør noget som helst andet.
Lave en prioriteringsliste, og huske på variabler.
Og den kendsgerning, at der kan komme nogle problemer, og...
den kendsgerning, at der kan komme nogle totalt uventede problemer.
Tag dig sammen.
Afsnit 3C i mine instruktioner siger følgende:
'Du skal fortsætte med det samme, ved hjælp af kano på de lokale vandveje -
- for at opbygge en base-lejr.'
Afsnit 4: 'Bemærk at du er blevet udstyret -
- med følgende materielle fornødenheder:'
'Tilstrækkelig med mad, indtil der er mulighed for at skaffe den lokalt.'
'Diverse relevante rekvisition formularer, dokumenter og rabatkoder.
'Og alt relevant teknisk udstyr til at udføre undersøgelsen.'
Hey!
Den 23. marts. Kl.5 om morgen.
Først rapport fra 'Projekt Lupine'
Tilbragte natten i en kasse.
Når solen står op, vil jeg prøve at komme væk fra isen.
Men jeg vil lige slå én ting fast.
Dem der planlagde denne ekspedition lavede væsentlige fejl...
lavede væsentlige fejlberegninger.
Rystende inkompetente...
Øh, Hallo.
Undskyld mig, er du en slags...
Jeg tænkte, om du ville give mig en hånd med noget af mit udstyr?
Jah!
Jeg har en masse udstyr her. Jeg kan umuligt efterlade det, hvis du ville...
Hallo?
Ootek.
Ootek?
Der er problemer med at registrer hvad der er sket de sidste dage.
Manden er forsvundet, selvom hans ansigt står helt tydeligt i erindringen.
Jeg har besluttet at blive her indtil jeg har orienteret mig.
Og fundet ud af hvordan virkeligheden ser ud.
Den 1. april.
Temperaturen er skyhøje 5 graders varme.
For første gang i tre dage, har jeg forladt min sovepose -
- og prøver på at arbejde videre.
Indtil videre har jeg indsamlet følgende prøver:
Fem museunger, et tusindben -
- og noget der ser mistænkeligt meget ud som lopper.
Mine instrukser siger at jeg skal finde et eksemplar af Canis lupus.
Nedlægge den med en riffel og undersøge mavens indhold.
Den 16. april.
De varme dage giver ligesom fred og ro.
Hvis jeg har nogen frygt tilbage -
- stammer den fra anerkendelse af min egen forbløffende ubetydelighed.
Den 3. Maj. Jagten på fantomer.
Jeg hører dem hver nat, har set deres spor og indsamlet deres lort.
Så de må eksistere.
Canis Lupus Arcticus.
Den største og sjældneste ulve race.
Og dens hule.
Legen går ud på at vælge en observationspost i modvind.
Ude af dyrets synsfelt.
Find stedet og fasthold det uden nogensinde at afslører din tilstedeværelse.
Jeg er dumpet på alle punkter. Jeg må ændre reglerne.
Vi er mistænksomme over for ting vi ikke forstår.
Jeg besluttede at afsløre så meget af mig selv som muligt.
Stille mig til skue.
Jeg har ikke set ulven i to dage.
Jeg ved at jeg overtrådte minimums-afstanden, ved at gå så langt ind i dens territorium.
Men da han ikke virker bange for mig, håbede jeg at jeg kunne...
Jeg tog det ikke personligt.
Det var et spørgsmål om principper, en territorial sag.
Og han havde affyret det første skud.
27 kopper te senere, var jeg færdig med en to hektar cirkel rundt om mit telt.
Inklusiv et 90m stykke af ulvens sti.
Hvad der havde taget mig seks timer og 27 kopper te -
- klarede han på nogle få minutter.
Ved hver af de steder jeg havde markeret, satte han sit mærke på den modsatte side.
Som betyder at min afgrænsning var acceptabel for ham.
Og dermed tildelt han mig plads til Lupus lejr 1.
Det var meningen at jeg skulle studere dens adfærd.
Men det eneste han gør, er at stå foran hans hule og holder øje med min.
Jeg mindes ikke at jeg nogensinde har været genstand for så meget konstant opmærksomhed.
Jeg står nu op kl.10 om aften.
Fordi alting bliver mere aktivt under det lange polare tusmørke.
I min notesbog har ulven fået navnet George.
De to har identiske farver.
Og den samme tydelige skulder mærkning og langbenet gang.
Men jeg har fået øje på en forskel og har givet hende navnet Angeline.
Eftersom George er blevet til en familie på fem.
Er det ikke så mærkeligt med hans lange stirrer kamp.
Det er velkendt at ulve danner par for livet. Men den viden havde ikke forbered mig -
- på den konstante og varierende hengivenhed de viser hinanden.
Hver aften tager George af sted på sine natlige runder.
Hvad han laver på disse udflugter er stadig en gåde for mig.
Angeline bliver altid hjemme med ungerne.
Selvom jeg kan se at hun gerne vil med.
Det er forvirrende.
Hovedoversagen til denne undersøgelse, er at regeringen vil have klart bevis på -
- at ulvene er ansvarlige for den katastrofale nedgang af rensdyr bestanden.
Indtil videre har jeg ikke set et eneste rensdyr eller set ulvene spise noget.
Mit eget mad forråd er næsten opbrugt.
Og det lokale miljø, har ikke meget at byde på.
Alligevel ser ulvene sunde og raske ud.
Jeg har undersøgt en mængde af deres ekskrementer.
Men har kun fundet en lille smule smådyrs knogler.
Hele spørgsmålet om opretholdelse af livet omkring Lupus lejr 1 -
- er mig en gåde.
Angeline har givet mig det første fingerpeg.
På mindre end en time fangede og spiste hun 23 mus.
En hurtig udregning: 1 mus for hver ti kvadrat fod.
Over 40,000 kvadrat fod i en hektar.
Det er 4,000 mus per hektar.
Påstanden om at et stort dyr kan leve udelukkende af mus -
- vil blive mødt af skepsis.
Medmindre jeg kan udføre et eksperiment.
Fem ulve dukkede op i dag.
Jeg forventede kamp imellem grupperne, som jeg havde læst så meget om.
Det var Angie som var lige i midten af tingene.
Hvor hun hævdede sin position som den dominerende hun.
Udfordringerne og hendes hævden var mest symbolske.
Der var ingen egentlig kamp.
Men Angeline fik sit budskab igennem.
George blev ikke udfordret.
Han stod der bare, med sin udstråling af mesterlig selvsikkerhed.
Gruppens alfa ulv.
Sædvanligvis er det kun det dominerende par, der parre sig og får afkom.
De finder et afsides sted til det formål.
Åbenbart er tiden kommet, hvor de tilslutter sig gruppen igen.
Der er en ung brun ulv, som ser ud til at være ungernes yndlings.
Jeg har givet ham navnet: Onkel Albert.
Nu har Angeline igen frihed til at følges med George på hans natlige runder.
Den 12. juli.
Jeg spekulerer på, hvorfor jeg for så lang tid siden er blev tilskuer til ting.
Jeg betragter altid hvad andre gør og føler, med ting, som jeg ikke vil eller kan selv.
Holder altid afstand, isoleret, adskilt.
Jeg misunder ulvene for hvordan de udforsker verden.
Altid i fin kontakt med deres omgivelser.
Bevæger sig igennem deres territorier.
På vagt og opmærksom på alle signaler der kommer forbi deres sanser.
Der fortæller hvor en hare har gået for nylig eller hvor der er ferskvandet.
Et helt univers af ting, som vi aldrig rigtig kan forstå.
Men jeg sidder bag glaslinser og fylder notesbøger og tre-lags formularer.
Forsøger at få ulvene ned på siderne i min journal.
Og hvad sker der med min undersøgelse når jeg er færdig?
Når først, disse ulve bliver eksponeret for min verden...
Hvad vil der ske dem?
Der er en mærkelig ulv, som jeg kun ser flygtigt.
Han må være en del af gruppen, men en outsider -
- der altid følger med på afstand.
Måske, også en iagttager.
Ootek, tænkte at du måske kunne bruge noget selskab.
Ootek?
Hallo.
I ved ikke hvor glad jeg er, for at se jer to.
Det er lang tid siden jeg har hørt et andet menneskes stemme.
Har du noget ketchup her?
Nej, det har jeg ikke, desværre. Jeg løb tør for et par uger siden.
Her, spis noget fisk.
Ah, nej.
Nej tak. Jeg spiser ikke fisk.
Hvad spiser du?
Faktisk...
Jeg spiser mus.
Du spiser mus? Jah...
Det er faktisk et eksperiment.
Ser I. Ulvene formodes at æde rensdyr, men der er ikke nogen rensdyr.
Dybest set, har ulvene kun spist mus.
Så jeg udføre at eksperiment, for at se hvorvidt et kødædende stort dyr -
- kan leve udelukkende af mus.
Så jeg har levet udelukkende af mus, og jeg har det fint.
Hvad sagde han? Han siger: God idé.
Det er en sprøjte.
Hvad er det? En klem-tang.
Se, hvordan den er udformet.
Det er for at den kan gribe fast. Du fik ham.
Det er en griber.
Den kender jeg. Dem havde de i minen.
Ja, det er rigtigt. Det er en gasmaske. Bortset fra at jeg bruger den til ulve ekskrementer.
Ulve ekskrementerne indeholder bitte små dyr, bitte små parasitter.
Og hvis du indånder dem, hvis du indånder disse små fyre.
Så går de op i hjernen, og æder den.
Ulve ekskrementer? Hvad er ulve ekskrementer?
Øh...
Ulve afføring.
Idéen med det er, hvis du undersøger hvad der kommer ud af en ulv -
- så får du en temmelig god idé om hvad der kom ind.
Jeg har en hel pose af det dernede. Jeg har en hel sæk.
Hvad sagde han?
Han sagde: God idé.
De slog sig ned hos mig, som om det var det mest naturlige i verden.
Hvad angår mig, så var jeg er glad for selskabet.
En syver.
Mike havde gået i skole sydpå.
Da hans forældre døde, adopterede Ootek ham.
Traditionelt, er der ingen forældreløse blandt Inuitter.
Jeg mødte en pige på en bar -
- og hun ville godt have nogle drinks, så jeg købte nogle.
Efter et stykke tid ville hun med mig hjem.
Men jeg begik en fejl.
Jeg smilede til hende.
Det er hvad der sker, når en kødæder bliver til en sukker spiser.
Ootek, er meget interesseret i undersøgelsen.
Selvom jeg har erfaret, at der er meget lidt om ulve, som han ikke allerede ved.
Men jeg fornemmer, at Ootek har en side mere.
En side af hans karakter som han ikke har vist.
Jeg prøver ikke at genere ham med for mange spørgsmål.
Men der er mange ting som jeg godt vil vide.
Da han var ung, plejede han at følge ulvene, når de jagede.
Ulven er hans hjælpende ånd: Amarok.
Ama... Amarok.
Ama... Ulven.
Han gik i 30 dage uden mad og uden beskyttelse mod kulden.
Så fik han øje på ulven.
Han mærkede ulven, bide ham i hjertet.
Da han vågnede op, var han uskadt.
Det er sådan ulven blev hans hjælpende ånd.
Jeg gad godt vide, hvad der får dem til at hyle på den måde.
De hyler når de er ensomme -
- eller for at kalde på deres venner.
På den måde vil de andre... de andre vide hvor de er.
Og før eller senere, så møder de op.
Det er sådan man fanger ulve på. Gå hen hvor de hyler.
Gem dig bag en sten -
- og hyl som en af dem.
Og så... vil de komme for at undersøge.
Jah?
Når de kommet tæt nok på, skyder du dem.
Du skyder dem. Forhåbentlig rammer du.
Det er sådan du dræber en ulv.
For mig betyder ulve penge.
Det er en mulig levevej.
Et ulveskind koster ca. 350$.
Jeg skal forsøge min familie.
Mine børn.
Købe snescooter.
Mad, riffel, patroner, alt muligt.
Du ville ikke...
Jeg mener, du ville ikke dræbe de her ulve?
De her? Øh.
Nej, det tror jeg ikke.
Desuden ville du blive sur hvis jeg dræbte en af dem.
Og dit gevær er større end mit.
Jah.
Jeg ville godt.
Sidste uge af august.
Den Arktiske sommer er snart forbi.
Da tiden snart nærmer sig, tør jeg knap nok sove af frygt for at gå glip af noget.
Det er ikke til at fatte, at man snart skal hjem.
Men dette sted tilhører ikke mennesket. Det tilhører ulvene.
Jeg kan ikke rigtig være ked af det, fordi det er her jeg begyndte at føle underen igen.
Ligesom da jeg var barn og dette gjorde mig dybt lykkelig.
Jeg ville ønske at jeg kunne sige tak. Bare sådan, lige ind i universet.
Resten af Ootek's familie kom forbi på deres vej mod nord.
De gjorde holdt, for at overnatte.
Han vil have mig til at fortælle dig en historie, om da der ikke var noget i verden -
bortset fra, en mand og en dame.
Damen kom til et hul i isen -
- og hun stak hånden i og følte noget, så hun træk det op.
Det var en tuktu, som er et rensdyr.
Det var dette dyr som Inuitterne havde brug for til mad og tøj.
I mange år var der så mange rensdyr at folk kaldte dem lus.
Men snart havde al jagten dræbt alle de fede og raske dyr.
Og de eneste der var tilbage var de svage og syge.
De begyndte at yngle og blive mange -
- så flokken blev svag.
Syg.
Så folk kom tilbage til damen for at spørge hende om råd.
Hun tog tilbage til hulet i isen -
- fordi hun skulle bruge et 'værktøj' til at skære sygdommen ud af flokken.
Og så var amaroken født.
Amarok.
Ulvene jagtede rensdyrene og dræbte alle de svage, syge -
- og folk havde alle de rensdyr de havde brug for.
Hun siger, måske er du ligesom Ootek.
Måske for lang tid siden, har ulvene fortæret dig.
Han ved besked, gør han ikke?
Han ved hvad de siger.
Rensdyrene går sydpå, og jagten blir god -
- og amaroken er der.
Vi brød op, og tog i forskellige retninger.
Mike tog sydpå, imens Ootek ledte mig på en tredages vandretur.
Ned, væk fra højlandet og ud på tundraen.
Der er ulve der sagde han, såvel som 'tuktu'.
De store rensdyr flokke der engang havde opretholdt hans folk.
Hans udholdenhed er meget større end min -
- men der er ingen forventninger til mig.
Ikke, (tror jeg), fordi jeg er en 'kabloona', den hvide mand.
Men fordi han ikke anerkender en ting som utålmodighed.
Dybt i knoglerne, afslører knoglemarven sygdommen.
Og hun har fundet 'værktøjet' til at skære sygdommen væk fra flokken.
Skud og lugten af benzin...
Kom nu, herover!
Hallo, Rosie.
Er det dig, Tyler?
De afblæste eftersøgningen. De afskrev dig.
Jeg sagde endda nogle 'Hail Marys' for dig.
Men jeg har aldrig troet på genfærd. Hvordan har du det?
Du er okay? Du mangler ikke noget? Jeg er okay, jah.
Du er forandret. Jeg er forandret?
Hvad helvede har du lavet herude?
Tyler, du vil ikke tro hvad der er sket, det er fantastisk, jeg ramte jackpot.
To nye fly, et nyt hotel.
Har du set en gammel Inuk?
Inuk? Eskimo? Fuld eller ædru?
Helt ædru.
Nej. Kom og vær med.
Sammenlagt, 1400 hektar.
Fra bjergtoppen og ned til søen inkluderet minerals rettigheder.
Men det bedste kort lige nu, er den varme kilde lige deroppe.
Fantastisk, utroligt, dampende varmt vand der kommer lige op af jorden.
Når jeg siger varmt vand, hvad tænker du så?
At du sidder i badekarret?
Japanere. En lille smule reklame og masser af rå fisk.
Men smukt land.
Ubegrænsede muligheder.
Japanere. Det er en god idé, Rosie.
Vent. Du har ikke hørt det bedste. Hør lige det her.
Når de først har dyppet deres små boller i vores magiske, medicinske varme kilde.
Kommer du det på flaske med en smart etiket, og de tager det med hjem.
Før du ved af det, vil vi fragte det væk i læssevis.
Og hvad koster det os? Ingenting. Det bobler lige op af jorden.
Jeg vil vædde på, vi også ku' finde en måde at fylde luften herfra på flaske.
Fantastisk.
De herrer, skål på fremtiden.
Pas på geviret.
Kom nu, Tyler, kravl ombord.
Jeg tager dig med.
Hør, Tyler. Måske kan du ikke se det, men du er blevet lidt mærkelig.
Jeg kender det, jeg har set det før.
Kom nu. Hop nu ind...
Jeg ved hvor din lejr er, Tyler.
Jeg kommer om nogle dage, så kan vi tale om det.
Hvordan ved han hvor Lupus lejr er, hvis han ikke har været der?
Det vil tage mig tre dages vandring at komme tilbage.
Men for ham, vil det kun tage minutter.
Unger, hvor er jeres forældre?
Det er temmelig ensomt herude.
I skal ikke være bekymret. Alting skal nok blive godt.
Skrid herfra!
Skrid herfra, Rosie! Du er ikke velkommen! Skrid herfra!
Forsvind!
Mike...
Hvad laver du her?
Jeg er på vej nordpå. Sneen er på vej.
Har du set Ootek?
Nej...
Han forsvandt bare, vi var derude og han...
Ja. Jeg ved det. Den gamle syntes at have en måde at gøre det på, bare forsvinde.
Hvilket jeg er ved at gøre.
Har du set ulvene? Har du set George og Angie?
Nej, de må være gået nordpå.
Nej, nej, hvalpene er her stadig, de ville ikke efterlade hvalpene.
Hold op med at bekymre dig om hvalpene og begynd at bekymre dig om dig selv.
Den ting der kommer, er for stor for dig.
Det er... et spørgsmål om hvordan du skal overleve dét.
Overlevelse...
af de bedst egnede.
Når alt kommer til alt, så var der ingen simple svar.
Ingen helte, ingen skurke.
Kun stilheden.
Men det begyndte det øjeblik, da jeg så ulven første gang.
Bare ved at betragte dem, med et menneskes øjne.
Havde jeg vist vejen for de efterfølgende.
Gruppen kom tilbage efter hvalpene, eftersom der ikke er nogle forældreløse iblandt ulvene.
Og med tiden blev tabet af efteråret et fjernt minde.
Jeg tror ulvene tog af sted til et vildt og fjernt sted.
Selvom jeg ikke rigtig ved det -
- fordi jeg vendte mig, så jeg ikke så dem gå.
Jeg tænker igen på mit lille eventyr.
Mine bekymringer, de små som virkede så store.
På alle de vigtige ting, jeg skulle have, og nå.
Selvom der kun er en fantastisk ting, den eneste ting.
At leve for at se den fantastiske dag bryde frem,
og lyset som fylder verden. Gammel inuit sang